04.07.24 toimus teist korda selline vahva tasuta üritus nagu Kiili Gravel. Sportlikku ettevõtmist korraldab rattaklubi CC Rota Mobilis.
Ürituse eesmärk on tutvustada Kiili ümbruse vaikseid asfalt, kruusa ja metsateid ja suunata inimesi jalgrattal liikuma ka kohtadesse, mis neile seni teadmata olid.
Me soovime, et rattasõidust tunneks rõõmu ka need, kes ei käi võistlustel ja soovivad lihtsalt nautida jalgrattaga liikumist ja loodust.
Sõidule sai eelregistreerimisega kuni 100 osalejat ja sõitjad jagati vastavalt tasemele erinevatesse gruppidesse. Distantse oli samuti võimalik valida – sellel aastal oli pikem trass 42 km ja lühem 23 km.
Seekordne trass viis meid Kiilist Paeknasse, sealt edasi Angerja kaudu Sõmerule ja sealt Nabala kaudu Kiili tagasi.
![](https://kiilisport.ee/wp-content/uploads/2024/07/kiili-gravel-kaart.png)
Nabala külaplatsil pakkusime sõitjatele kehakinnitust ja sealt edasi oli veel mõned kilomeetrid, et jõuda tagasi Kiili Gümnaasiumi ette.
Fisnishis ootas kõiki osalejaid spordijook A le Coqilt ja spordibatoon MYBody.ee spordipoelt.
![](https://kiilisport.ee/wp-content/uploads/2024/07/CC-Rota-Mobilis-768x576.jpg)
Ilm oli seekord parajalt soe ja ka vihmaga vedas. Vähemalt meile korraldajatele tundus, et inimestele üritus meeldis ja juba tunti huvi uue sõidu toimumise kohta. Allpool leiab osalejate pilte üritusest.
Tekst: CC Rota Mobilis
Rattaüritusel kahel aastal osalenud Valdo Jahilo jagab rõõmuga oma kogemusi:
![](https://kiilisport.ee/wp-content/uploads/2024/07/Valdo-Jahilo.jpg)
Kiili Gravel 2023 oli mu esimene graveli ehk kruusarattasõit üldse, sellest peale on pisik sedavõrd levinud, et kiindumust seesuguste sõitude vastu võib pidada juba täiemahuliseks haiguseks. Seega tähistas selleaastane Kiili Gravel 2024 minu jaoks juba teatavat sümboolset verstaposti.
Mis teeb selle sõidu eriliseks? Esiteks avastamisrõõm nendest paikadest, millest oled ehk heal juhul kuulnud, parimal juhul mööda sõitnud ja millest nüüd avanes võimalus päriselt läbi sõita. Teiseks mõnus seltskond ja kolmandaks korraldajad, kes teistega oma kire jagamist paljuks ei pea.
Kuna tegu pole võidu- vaid seltskondliku ühissõiduga, siis on siin tavaks mahajääjaid järele oodata, et keegi ei tunneks end üksinda. Sõitjate sekka sattus seetõttu erineva rattavarustuse- ja väljanägemisega osalejaid, mis tegi kogu ettevõtmise kirjuks ning mitmekesiseks. Kui kusagilt alustada, siis just sellistest entusiasmipõhistest kohalikest sõitudest. Ja muidugi käib selliste ürituste juurde ka seltskondlikkus – uued tutvused ja kaassõitjad, keda järgmistel kordadel juba kerge käeviipega tervitada. Kogukonna liitmise mõttes on sellised ettevõtmised kuldaväärt. Kui korraldajatel jaksu ja indu jagub, olen kindlasti ka aasta pärast kohal ja sadulas.